La melamina (C3H6N6) és una substància obtinguda en grans quantitats principalment de la producció de resines utilitzades per fabricar laminats, plàstics i recobriments emprats en materials en contacte amb els aliments. També s’ha utilitzat per a la fabricació de materials retardants de flama. A més, és un metabòlit de la ciromazina, un medicament veterinari i pesticida1.
La melamina, rica en nitrogen, s’addiciona de manera fraudulenta als productes alimentaris per augmentar-ne aparentment el contingut proteic2. La melamina es degrada a amelina, amelida i àcid cianúric, que en causen la toxicitat1,2. L’exposició a la melamina pot provocar la formació de cristalls en les vies urinàries que poden causar tubolopaties proximals i també la mort3. El Comitè Permanent de Plantes, Animals, Aliments i Pinsos de la Comissió Europea va establir una ingesta diària admissible (IDA) per la melamina de 0,5 mg/kg que, posteriorment, a l’abril del 2010, va ser revisada per l’EFSA, que en va proposar una IDA inferior de 0,2 mg/kg3.
El cas més greu dels incidents amb melamina es va produir l’any 2008 a la Xina, on es va adulterar amb melamina llet per a infants i productes per a nadons, i va causar així la mort de 6 infants i problemes renals en més de 200.0002.